De la mateixa manera que l’Homo habilis va esdevenir Homo erectus, amb aprenentatge, desaprenentatge i treball, la nostra actitud assoleix una verticalitat. Tanmateix, la verticalitat requereix equilibri, i de la mateixa manera que quan l’Homo erectus perd l’equilibri, és atret per la gravetat de l’espai, quan perdem l’equilibri existencial som atrets per la gravetat de les circumstàncies.
Mentre aprenem a mantenir l’equilibri: l’ensopegada, on anem a parar en la caiguda i com tornar a la verticalitat, són els factors que cal analitzar i que treballem en el ioga de les 15 observacions.
És Una Postura davant la Vida
Els infants intèrprets
Ahir vaig anar a l’audició del meu nebot que amb poca edat ja promet ser un gran músic.
Passaven els infants nerviosos per delitar-nos amb tres peces musicals que havien après i assajat cadascun.
I com a infants i aprenents, exercien el seu dret d’equivocar-se en les seves execucions. Errades humanes que no alteraven ni la bellesa de la peça, ni la virtuositat dels petits intèrprets.
Tanmateix, és curiós que sempre hi ha dos tipus d’errades:
Hi ha l’errada detectada, la que comet qui tot executant la peça s’equivoca en una nota o perd el compàs, i para de tocar, convertint l’errada en una tragèdia que tothom detecta i identifica. Després continua i en el balanç de la seva intervenció tothom hi té present l’errada.
I hi ha l’errada no detectada, la que comet qui executa la pesa perfectament, amb totes les notes en el seu lloc des del principi fins al final i que s’aixeca i saluda cofoi de si mateix, abrigallat amb els aplaudiments del públic, que ha executat la peça matemàticament perfecta, però sense ni una espurna de literatura, sense passió, colpejant l’instrument i sense aixecar cap mena de sentiment.
D’altra banda, el primer, el que s’emporta l’etiqueta de l’errada, ha encertat el 90% de les notes amb passió, fent que la música faci el seu servei: emocioni, expliqui i flueixi.
Potser a la vida passi el mateix, potser no cal una execució tan matemàticament perfecta de l’existència, perquè, encara que no siguem infants, sempre som aprenents, i podem exercir el nostre dret a equivocar-nos, i potser estarem igual d’encertats o errats si vivim una mica més amb el cor i una mica menys amb el pensament.
És Una Postura Davant La Vida
Sortir de festa a favor de la salut
Actualment, sortir de festa, sobretot per als joves, ve associat a altes hores de la nit, a llocs tancats amb focus encegadors, amb música enllaunada a tot volum que no permet ni parlar, i a grans dosis d’alcohol, de tabac i alguna cosa més. No és estrany que als serveis o carrers propers al local on se celebra la suposada festa ens trobem amb persones vomitant o a terra marejades. Molts joves surten de festa i arriben a casa amb una sensació de buit.
Des del meu punt de vista sortir de festa, tal com ho fem actualment i des de fa anys també, és un acte contrari a la salut.
![](https://eduardflotats.cat/wp-content/uploads/2022/02/discotancada-1024x683.jpg)
Imagina anar de festa a un local ventilat, ple de prana, on poguessis respirar. On cada consumició fos medicinal, un benefici per a la salut, on es comentés la cultura, on es pogués parlar, ballar, gaudir del sol, del capvespre, on les persones es coneguessin de debò. Un lloc del que sortissis millor del que havies entrat.
![](https://eduardflotats.cat/wp-content/uploads/2022/02/festasanallelgint-1024x683.jpg)
Divertir-se menjant i bevent saludablement, alimentant el cos. Amb converses agradables i profitoses, alimentant la ment.
Per què no?
![](https://eduardflotats.cat/wp-content/uploads/2022/02/Sin-titulo-2-1024x470.jpg)
Divertir-se amb la música agradable, ballant, lligant, respirant, en un entorn agradable, beneficiant alhora la salut física i mental.
Sortim de festa?
És Un Postura Davant La Vida